Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: diplomová 
Posudek: oponenta
Práci hodnotil: PhDr. Jaromír Murgaš, CSc.

Práci předložil(a): Bc. Marie Kähsová
Název práce: Humanistická psychologie: povaha, metody, možnosti

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Cilem práce bylo zmapovat vývoj, metodologii a zejména v Čechách i současné ambice humanistické psychologie. Předložená práce tento cíl velice dobře splnila.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):
Hlavním rysem předložené práce je pěkné, přehledné a vyrovnané podání zpracovávané problematiky, i když do značné míry za to autorka vděčí i použité, zčásti přehledové, zčásti současné odbornější literatuře. Autorka nejprve zachytila vznik humanistické psychologie, jak se tato vyrýsovala oproti jiným směrům navazujícím na rozvoj psychologie na konci 19. a začátku 20. století. Soustřeďuje se pak zejména na V.E. Frankla a logoterapii jakožto originální variantu humanistické psychologie (dále HP) v Evropě a dále na A.H. Maslowa a C.R. Rogerse jako zástupce HP v USA. Vlastním a tvořivým přínosem práce je pak určité (nepochybně dílčí) „zmapování“ současné situace a ambic HP, navazující na Frankla, v českém prostředí. Autorka přitom využívá práce současného jejího představitele M. Wagenknechta a mj. i vlastní rozhovory s ním a další představitelkou, M. Hanušovou (rozhovory ale měly být, domnívám se, v textu pouze zpracovány a v uvedené celkové formě zařazeny až do příloh). Přehledová literatura je doplněna spíše jen z několika zdrojů; jeden zdroj a jeden slovník jsou cizojazyčné (celkem všeho přes dvacet pět titulů). Není tedy určitě teoretická, ale je samostatně a velmi dobře autorkou sestavena i napsána tak, že podává vhodné a jasné informace, získané jak z literatury, tak i z vlastního zkoumání autorky.  V příloze jsou příhodné ilustrativní fotografie tří referovaných autorů HP a ojedinělý obrázek k výkladu jednoho z nich.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):
Práce je z formálního hlediska velice pěkná, kromě zařazení rozhovorů do textu nemá významnější problém. Spíše jen občas se objeví stylistická neobratnost (např. „Dilthey zastával duchovní podstatu psychologie“ – str. 8) či chybka, případně chybí čárky ve větě (upozornil bych propříště jen na chybné užití čárek na str. 23, předposlední a poslední řádek), většina jazykového projevu je ale velice uspokojivá. Po sobě následující opakované odkazy bylo možno odlehčit odkazem „tamtéž, str. xy“. Za zbytečné pokládám odkazy (na str. 22) na dřívější informace o M. Heideggerovi a E. Husserlovi v dřívější části textu, podobně na behavioralismus na str. 45, kde je nedopatřením i zařazen v textu místo pod čarou. Dr. (Z.) Kuťáka (který učil i mne) by mrzelo zkomolení jeho jména na Kutňáka (str. 41), „smysl“ bude „franklovský“ a ne „Franklovský“ (str. 42).

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):
Práci oceňuji především jako přehledné a jasné, ale i samostatné a kvalifikované podání zkoumaného tématu. Autorka informace podává velice plynule, smysluplně a také velice dobrým jazykem. Určitá přehledovost mnohých použitých prací (i podle seznamu literatury) do jisté míry snižuje náročnost jejího výkonu, přínos práce je však snad zčásti kompenzován jejím zpracováním prací M. Wagenknechta i ziskem osobních informací od něj a od M. Hanušové. Autorčin velmi dobrý a plynulý výklad se mi zdá prozrazovat její dobrou osobní obeznámenost s tématem či její talent pro psaní; a i její určitou kvalifikovanost. Díky části věnované současné situaci HP u nás také práce přináší do určité míry nové informace. Nemyslím ale, že by v práci opravdu „zmapovala“ HP plně, byť i u nás; ta je obecně rozsáhlejší, rozmanitější. Celkově však práce může dobře posloužit k prvotní přehledné orientaci v některých velmi významných souvislostech a současných trendech HP.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

Do HP  obecně navíc patří i minimálně četné aktivity dvou gestalt terapeutických institutů u nás, pražského a brněnského. Gestaltistické terapie vůbec lze více řadit k HP, i když se výslovně označují jako fenomenologicko-existenciální (nejedná se ovšem o původní gestalt psychologii, ta je jen jedním pramenem gestalt terapie); F. Perls, J. Simkin W. Kempler  a jejich spolupracovníci a následovníci zahrnuli do svých koncepcí mnoho zásadních myšlenek charakterizujících právě tak HP, rovněž dochází k prolínání HP s variantami rodinných terapií atd. Také focusing převzal mnoho právě z postupů gestalt terapie.  Svým zaměřením na tělesné prožívání tvoří nutnou doplňující část, polaritu k existenciálně-spirituální polaritě pojetí člověka v HP.
Předpokládám, že autorka má s HP asi větší osobní zkušenost, než která je spojena s absolvováním kursu na pedagogické fakultě ZČU a použitými rozhovory s představiteli HP i se psaním práce – je tomu tak nebo ne? Materiál se mi zdá být opravdu autorkou osvojený.
Tvrzení, že Husserl „požadoval před jakýmkoli filosofickým vhledem, aby se člověk vzdal postoje, který předpokládá existenci vnější reality…“ (str. 11) není úplně přesné (nechci jej ale také označit za docela špatné).
Pozor příště: „Důstojnost umírání“ by neměla být  - nejen ve smyslu HP - nijak podstatně spojena s „moudrostí stáří“ (a nakonec ani s „nevyhnutelnou konečností“ života). Souhlasím však, že souvisí i s „dotvářením naší existence“ (vše na str. 31); ovšem především ale s důstojností lidského života vůbec.
Otázky v zásadě nemám.

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 
„Výborně“.

Datum: 	24. 5. 2012							Podpis: