Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: diplomová

Posudek: oponenta

Práci hodnotil: PhDr. Jaromír Murgaš, CSc.

Práci předložil(a): Bc Pavlína Scheeová

Název práce:  Psychoanalýza – významný objev 20. Stol a její odraz v dobové kultuře a umění (surrealismus)

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):
Podle vyjádření autorky v Závěru v její práci bylo jejím cílem „představit psychoanalýzu jako významný vědecký objev 20. století, zmapovat její vznik a postupný vývoj a zjistit, jakým způsobem se její myšlenky odrazily v dobové kultuře a umění, zejména v surrealismu“, přičemž mj. také „se snažila o komparaci francouzského a českého surrealismu“. Autorka cíle práce uvedená témata v práci zachytila a v poměrné informativní míře i představila.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):
Práce je pojata z větší části přehledově: sbírá, uspořádává a prezentuje větší množství informací a výkladů k uvedeným tématům.  Náročnost zpracování vidím obecně především v množství informací, kterých se uvedené aktivity týkají, a dále ve výběru z nich; mám za to, že bylo dosti pracné. O tom svědčí i rozsáhlý soupis použité literatury a časté citace z různých zdrojů. Celkový přístup pokládám za tvořivý právě v tom, co a jak autorka vybrala a jak to podala. Do práce zahrnula – jako určitý vlastní přínos práce – i informace o historii a pojetí významu psychoanalýzy v Čechách, stejně tak srovnání českého surrealismu s francouzským. Výsledek bych sice necharakterizoval jako teoretickou a systematickou práci, přesto jej pokládám za převážně velmi slušný vlastní text; občas jen s lehkým kolísáním kvality informativní i stylisticko-gramatické. Zvláštností práce je spojení motivů psychoanalýzy s oblastí surrealismu jakožto umění psychoanalýzou zásadně inspirovaného. Bohužel nedošlo k úplně provázanému výkladu souvislostí, vztahů a ovlivnění; výklad o surrealismu zůstal přes snahy autorky celkem relativně odděleným od výkladu o vzniku, historie a obsahu psychoanalýzy. Kromě obrazových příloh představující některé z představitelů počátečního psychoanalytického hnutí a také představitelů surrealismu a ukázek jejich děl autorka k práci přidala i vlastní rozhovory s psychiatrem a s psychologem o významu psychoanalýzy a s dvěma umělci o významu surrealismu. To zaslouží ocenění. Bohužel ale ani zde nebyla vyčleněna, sledována a prezentována souvislost obou oblastí.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):
Práce je napsána převážně na velice dobré jazykové úrovni a s dobrou grafickou úpravou i členěním. Příležitostně se v ní objevují drobné nedostatky - buď ve formulaci, nebo i gramatice (čárky ve větách) - obojí viz např. na str. 49; ne však v nějak zásadnější míře. Odkazy jsou v drtivé míře v pořádku, zcela vzácně je v nich nějaká „neupravenost“ (velikost písma na str. 23 apod., jednou překlep, jindy umístění závorky) – žádný faktický problém. Osobně upřednostňuji citaci v uvozovkách při jakékoli převzaté formulaci; ale pokud jsem zde na nějakou převzatou narazil, byla vždy rozsahem přijatelně omezená tak, že ani v tom zde nevidím problém. Nesouhlasím s označením 8. kapitoly Vliv psychoanalýzy na umění; autorka zde spíše prezentuje několik „kontaktních bodů“ psychoanalýzy a umění. Možná i jiné názvy kapitol nebo podkapitolek jsou dost obecně formulovány na to, co v nich přesně vzato je.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):
Práci pokládám za poměrně zdařilou co do sebrání a dobrého představení mnoha informací, i speciálnějších, k daným tématům; a za určitě poměrně pracnou a seriózní, provedenou pravděpodobně s opravdovým vlastním zájmem a způsobilostí autorky. Za ne dost zdařilou pokládám prezentaci propojení psychoanalýzy a surrealismu, tam zřejmě práce nedosáhla toho, co chtěla i sama autorka. Části zůstaly skoro jako dvě samostatné a spíše jen vnějšně připojené práce. Neshledávám v tom ale nějaký zásadní či kritický problém, jen to fakticky trochu ovlivňuje celkové hodnocení: práce není dost jednotná a trochu nefunkčně pak i přesahuje vhodný rozsah diplomové práce. Autorčin pokus o srovnání francouzského a českého surrealismu je určitým jejím vlastním přínosem. Oceňuji i její úsilí vložené do uskutečnění rozhovorů s několika odborníky a umělci.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):
1. Pokládám za vhodné, aby autorka u obhajoby sama krátce ale přehledně shrnula některé styčné body psychoanalýzy a surrealismu, případně s odlišením jejich variant (pokud se o tom dá hovořit alespoň nějak podobně jako o odlišnosti surrealismu španělského, francouzského a českého).
2. Co pokládá za svých zjištění při zpracovávání DP osobně za nejobjevnější?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 
Přes některé uvedené výhrady bych ocenil práci spíše jako „výbornou“.

Datum: 	29.8.2012						Podpis: