Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: bakalářská
Posudek: oponenta
Práci hodnotil: PhDr. Jaromír Murgaš, CSc.

Práci předložil(a): Adéla Fayadová
Název práce: Pojetí morálky u L. Kohlberga a C. Gilliganové

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):
Cílem práce bylo hlavně „pojednat o pojetí morálky dvou amerických psychologů“ – L. Kohlberga a C. Gilliganové, méně již celý problém morálky uvést z historického hlediska. Autorka vytyčené cíle splnila.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):
Práce není úplně rovnoměrná; autorka se zjevně věnovala pozorněji svému hlavnímu cíli a úvodní historickou část o tom, co předcházelo rozdílnému pojetí dvou jmenovaných představitelů teorií morálky, trošku odbyla. I když vůbec ne nějak nepřijatelně, nýbrž jen nepromyšlením úplné plynulosti a jasnosti formulací svého výkladu pro čtenáře; občas do textu bez přípravy vpadne nebo z něj vypadne jméno. Nicméně je to stále poměrně dobrý a dobře z autorů autorkou vykombinovaný přehledový výklad. V druhé, hlavní části autorka „jen“ referuje o koncepcích a méně či více i o výzkumech nejprve J. Piageta a pak zejména jím inspirovaného I. Kohlberga a s tím zase polemizující C. Gilliganové. Referuje zde však velmi pěkně a samostatně, projevuje jednak dobré osvojení látky a jednak určitou míra samostatnosti. Literatura sice není příliš rozsáhlá (dvanáct textových titulů, z toho asi pět přehledových, a dále šest elektronických zdrojů), ale k účelu práce je přiměřená a obsahuje základní tituly, s nimiž autorka pracuje, v angličtině. Autorka tedy přispívá k přenosu jejich důležitých informací do českého jazykového prostředí, nemýlím-li se.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):
Práce je formálně takřka zcela v pořádku, jen to trochu „kazí“ jednak poměrně hodně chybějících čárek ve větách, jednak zmíněné občasné formulační a stylistické nedostatky. Běží např. i o vynechání podnětu ve větě, která navazuje na větu s jiným podnětem, případně vynechání jiného slůvka, nedobrý tvar slova (viz např. druhý a třetí řádek shora a šestá a sedmý zdola na str. 3, pátý řádek pod nadpisem „Stádium 6“ na str. 19 aj., drobností se v celé práci najde víc). Rovněž autorka stále hřeší s psaním číslovek v textu jen čísly. Citace téhož zdroje za sebou lze elegantněji řešit odkazem „tamtéž, str. ...“. Srozumitelnost textu občas trpí tím, že autorka jej psala ze svého vědění a nebrala tolik v úvahu čtenáře, který musí být k věcem uveden a je třeba mu je podávat jasně, ne nejasně nebo ve zkratce nebo a ne až „pak“. Tak např. se mluví o„Kohlbergově manuálu“ na str. 27 a dále; přitom ale z předchozího textu nejsme uvedeni k tomu, jaký „manuál“ se to zde najednou objevuje. Podobně je na str. 3 Shaftesburyho myšlenka najednou, bez kontextu a hned pochopitelného smyslu srovnána s myšlenkou Kohlberga. Takových příkladů je opět více, též na str. 8 dole). Většina textu je však dobrá a na dobré jazykové úrovni.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):
Práce je pro mne zprostředkovaným materiálem především přínosná, takže jsem za ni autorce přednostně vděčný, stejně jako oceňuji, že se tímto tématem zabývá. Většina materiálu je „vytažená“ a převyprávěná, autorka to však dala dohromady, zdá se, dost samostatně a vhodně, i když ne dost vyváženě; někde je práce „tenčí“, jinde „tlustější“ ne v docela vyvážených proporcích. Zejména u převyprávění morálních teorií a východisek v dějinách filozofie podle nějakých učebnic se autorka občas dopouští lehkých zkratů či zjednodušení. Referování látky však celkově, a zejména u prací Kohlberga a Gilliganové, včetně jejich srovnání, však provádí s dobrým porozuměním a dobrou schopností s materiálem pracovat.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):
Připomínky: Na str. 3 u Shaftesburyho „Něco jako pud sebezáchovy, který nazývá common sense a je synonymem pro moral sense“ musí být asi trochu zkrat, navíc věta stylisticky nedobře pokračuje. Že by měl být podle Huma rozum „otrokem vášní“ (str. 5) bude při výkladu jeho morální teorie další zkrat při transponování smyslu věci přes dvojí zprostředkování, jak to naznačuje i konec výkladu o něm. Stejně tak nejsou šťastné formulace u výkladu o Kantových imperativech na str. 7, méně či více podobně i jinde (může to být ale někdy též problém právě vhodné formulace). 
Zjednodušeně (zkomoleně) je podána i otázka na str. 13 uprostřed, „je-li člověk mravně ospravedlněn před porušením zákona a legitimní autoritou“. Pochopitelnosti se této věci dostává vysvětlení až z později uvedených Kohlbergových příkladů – „dilemat“. Dost nedobrá formulace je u „empatie člověka do situace toho druhého a absolutního sžití“ (str. 19). Atd. Zábavná je na str. 43 stran autorčina „pojednání o Kohlbergově morálním vývoji“.
Otázky: Co je pro Vás výsledkem práce?
Při referování stanoviska J. Piageta na str. 11 v posledním odstavci by zřejmě odstavec měl začínat slovy „Dle Kohlberga…“ - nebo je to samostatné komentování Piagetovy teorie autorkou?
Soudím, že nahrazení „správné odpovědi“ dle Kohlberga „vhodnou odpovědí“ dle  Gilliganové je někdy dobré a také není univerzální; a v té souvislosti se ptám: víte něco o tzv. „etice odpovědnosti“ dle M. Webera? Případně doporučuji stať J. Sokola Čas a etika nebo i Jaspersovu práci Otázka viny.

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 
Velmi dobře.

Datum: 	28.5.2012						Podpis: