Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce (co se nehodí, škrtněte): diplomová / bakalářská

Posudek (co se nehodí, škrtněte): vedoucího / oponenta

Práci hodnotil(a) (u externích hodnotitelů uveďte též adresu a funkci ve firmě): Mgr. Anna Lukešová

Práci předložil(a): Tomáš Brada

Název práce: Romano Guardini a konec jedné epochy

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Cílem práce je „odpovědět na otázku konce epochy, a to zejména v porovnání Guardiniho knihy Konec novověku s ostatní literaturou, podrobně se zabývat tím, co to je historická epocha a zlomové období v Guardiniho podání a jak ji můžeme vnímat.“ Ačkoli úvod dává tušit, proč autor bude rozebírat historickou chronologii a v posledních částech práce názory některých historiků/myslitelů/filosofů, text samotný je místy neurčitý, samotné vymezení novověku (resp. doby, o níž je řeč) zůstává v některých kontextech vágní. V obecné rovině lze navíc konstatovat, že přetrvávající nedůslednost v odkazování a přemíra chyb gramatických, stylistických a interpunkčních nedovoluje považovat cíl bakalářské práce za naplněný.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Množství citací a parafrází stále omezuje prostor pro vlastní autorův text – ačkoli tak někdy může být učiněno ve snaze nezamlčet zdroj, s čímž již měl autor problémy. Občas je parafráze vlastně citací, z níž je vyjmuta věta či dvě (např. str. 5, začátek kap. 2.1). Texty hned na str. 1–2, které byly v první verzi BP dlouhou citací, jsou nyní v téměř shodné podobě (i s pravopisnými chybami, případné odlišnosti jsou nepatrné) přiznány jako parafráze – pokrokem je uvedení stran zdroje. V dalších případech se setkáváme s tlumočením původního textu, chybí vlastní autorovo vysvětlení, interpretace.
Určení odkazů stále není spolehlivé, např. pozn. 11 na str. 6, která následuje za zmínkou o díle Hermanna Grotefenda [jehož jméno je v BP opsáno špatně], odkazuje na str. 23 zdroje, ten však o historikovi pojednává na str. 42. Namátkou dalším – nikoli ojedinělým – příkladem je odkaz 83 na str. 27, který se zase liší o stránku; 85 na str. 28… Setkáváme se opět s volným přepsáním citací, nepřiznávajícím např. vynechání slov či vět, např. odkaz 80 na str. 27. V posudku z 18. 5. 2012 byl autor upozorněn na několik nesrovnalostí v odkazování – některé odkazy opravil (resp. vymazal), jiné ponechal špatně, např. odkaz 68 na str. 24 (dříve 52 na str. 21).
Nutno přiznat, že změny textu v závěru práce, provedené od předchozí verze, jsou ku prospěchu, ostatní text však zůstává místy nesouvislý, místy je text stále „poslepován“ a chybí plynulost, souvislosti. Opět jen pro příklad na str. 11–12 autor přeskakuje od „autority“ Boha k autoritě Platóna a Aristotela. Objevují se „výstřely“, které by vyžadovaly upřesnění – jak je např. míněno tvrzení, že „Na rozdíl od středověkého poznání bylo poznání novověku skutečné a opravdové“ (15)?
Určení doby, o které je řeč, je na některých místech textu obtížné – autor např. píše: „mluvíme o době, kterou prožíval Romano Guardini jako přítomnou“ (30), na dalších místech textu však mluví v obratech jako „nový věk“, „současná doba“, „doba, která nyní nastává“, „osvícenecký novověk, který nyní žijeme“ a často není zřejmé, zda má na mysli dobu Guardiniho tvorby nebo skutečnou současnost. Tento časový rozdíl by zřejmě neměl být setřen bez povšimnutí, neboť autor píše, že onen předěl, o němž v práci pojednává, tedy „[z]tráta křesťanského postoje je podle Romana Guardiniho koncem novověké epochy, tak jak ji bylo možno vnímat do doby před druhou světovou válkou.“ (45, kurzíva AL)
3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Jazyková úroveň práce naprosto nevyhovuje požadavkům na vědeckou práci. Některé chyby vytýkané v oponentském posudku z 18. 5. 2012 autor sice opravil, bohužel se jednalo pouze o příklady – množství chyb tak v práci zůstalo, další autor přidal. Zarážející je, že i některé konkrétně vytýkané problémy ponechal bez povšimnutí (vedle gramatických problémů např. obšírně rozvedené „Kdo vlastní věku, má i náboženství“).
Opět jen pro příklad uvádím několik vybraných chyb z prvních patnácti stran (po patnácté straně chyby neustávají, zde jde pouze o stručnou ilustraci kritické jazykové úrovně): „zaměřené stejným tématem“ (1), „knihu dialektika osvícenství“ (1), „životní styl, kterou“ (3), „. v posledních dvou stoleních“ (5), na str. 10 chybějící „i“ ubírá na smyslu celé věty, „dám sebe“ namísto „sám sebe“ (12), „Bůh, juka ho vnímá“ (12), „Bůh ne totiž ve vnímání středověkého člověka ke světu svrchovaný“ (12), „mněli bychom“ (13), „Podle osvíceneckého postoje, který je pro novověk typický, se ke světu přistupuje.“ (14), „ve své knize soumrak povinnost píše“ (15, kniha se jmenuje Soumrak povinnosti). Přetrvávají také problémy s interpunkcí a problémy týkající se mluvnické shody: „bychom mohly“ (3), „abychom zachovali … a nepropadly“ (4), „jak jsme … vnímaly“ (5), „představy … dávali“ (6), „vlastníci půdy a ti … obdělávali, spojovaly“ (7), „pocity … byli … zahrnovali“ (9), „mohly bychom si položit otázku“ (12), „Bůh nezávislí … svrchovaný“ (12), „vyskytli snahy“ (12). Chyby zůstávají i v citacích, jeden příklad za vše: str. 19 nahoře.
Formát citací v odkazech pod čarou úplně neodpovídá zaběhnutým standardům, nicméně pozitivem je, že je znát autorova snaha o to, aby bylo možné jednoznačně identifikovat zdroj a umístění citovaného/parafrázovaného textu. Poněkud náročná je sekvence odkazů „tamtéž“ od str. 28 do str. 37 na jedno dílo – pokud se čtenář „ztratí“, musí listovat téměř 10 stran zpět, než mu bude připomenut název zdroje. To je samozřejmě oproti výše uvedeným problémům jen menší výtka.
Dalším nešvarem je přetrvávající nedůslednost v užívání kurzívy, v psaní uvozovek (nebo i také již 18. 5. 2012 zmiňované užívání filosofie/filozofie nebo Boží/boží).

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Na práci je znát, že čas, za který autor zamýšlel původní verzi práce opravit, byl nedostatečný. V některých částech práce došlo k pokroku, celkově by si práce žádala minimálně jazykovou korekturu a důslednou adresnost odkazů na zdroje. Krátký termín zřejmě neumožnil autorovi pokračovat v práci „s odstupem“, který by mu dovolil vnímat nesouvislosti a zdokonalit členění textu. 

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

Jak autor BP vnímá určení Západu? Na str. 46 píše: „zde mluvíme o […] ideovou krizi, která je prezentována nepokoji jak na blízkém východě, tak v Severní Africe […] Tyto tenze jen dokazují, že západ je na svém vrcholu a bez jistých společenských změn, či změn samotných základů naší kultury není budoucnost, jak ji známe, udržitelná.“ Jak dokazují krize Blízkého východu nebo severní Afriky krizi Západu?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 

Nevyhověl.

Datum: 	30. 8. 2012						Podpis: