Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce (co se nehodí, škrtněte): bakalářská

Posudek (co se nehodí, škrtněte): vedoucího

Práci hodnotil(a) (u externích hodnotitelů uveďte též adresu a funkci ve firmě): PhDr. Vladimír Havlík, CSc.

Práci předložil(a): Luboš Beránek

Název práce: Komunikace v prostředí nových technologií

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Práce si klade za cíl podat ucelenou představu o komunikaci v prostředí nových technologií a chce se zaměřit především na společenské důsledky a proměny komunikace. Vzhledem k rozsahu bakalářské práce je třeba chápat tento záměr rámcově a v tomto smyslu lze říci, že byl splněn.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Práce má spíše komparační charakter. Autor vychází z dostupné literatury a dalších aktuálních zdrojů vhodných pro tuto problematiku. Je třeba ocenit, že se nenechává svést k technologickým popisům všech dostupných možností komunikace a uvědomuje si, že jádro práce leží v posouzení společenských a případně i filosofických otázek proměny komunikace jako takové.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Z formálního hlediska práce splnuje požadavky kladené na bakalářskou práci. Text je přehledně členěn, odkazy jsou v pořádku, práce obsahuje kvalitně zpracované přílohy, které jsou ale pouze ilustrativní a pro uvedenou práci nejsou podstatné. Jazykový projev je kultivovaný.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Práce jako celek působí poněkud nevyváženě. V první polovině práce se autor zabývá otázkou kyberprostoru (kap. 4) a vychází přitom z relativně širokého spektra literatury, což mu umožnuje, držet se očekávané a odpovídající teoretické úrovně. Ve druhé části práce (kap. 5) je již pozorovatelný ústup od nastolené teoretické úrovně a autor se často spokojí s nepříliš hlubokými a spíše praktickými závěry. Nejvýrazněji je to pak znatelné v poslední kapitole věnované mobilním telefonům (kap. 6), kde se spokojí s banálními tvrzeními o výhodách a nevýhodách mobilních telefonů např. z hlediska dostupnosti jeho uživatele apod.
Pokud jde o celkové vyznění práce, očekával jsem jako vedoucí práce od autora v této oblasti větší odvahu formulovat (i kontroverzní a diskutabilní) závěry, či snad více odvážnější představy o možném vývoji a jeho legitimitě, jak mohou naznačovat probíhající proměny komunikace. Autor však zaujímá spíše konzervativní a konvenční postoje, když např. tvrdí, že „fyzický kontakt by měl vždy předcházet tomu virtuálnímu“ (s. 24) nebo, že „tištěná kniha tu bude stále.“ (s. 11) To je však plně v autorově kompetenci a nezasahuje to do hodnocení práce.
Autor nicméně prokazuje argumentační schopnosti, odpovídající porozumění zkoumaným otázkám a vhodné členění výkladu.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

Domníváte se, že technologické vlastnosti komunikace lze považovat pouze za změnu formy sdělení, tj. redukovat je pouze na otázku nosiče sdělení a eliminovat tak formu sdělení od jeho obsahu, nebo je to spíše tak, že forma sama může určovat svůj obsah? Jaké důsledky to případně má nebo může v blízké budoucnosti mít?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 

velmi dobře

Datum: 28.5.2013								Podpis: