Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce (co se nehodí, škrtněte): diplomová / bakalářská

Posudek (co se nehodí, škrtněte): vedoucího / oponenta

Práci hodnotil(a) (u externích hodnotitelů uveďte též adresu a funkci ve firmě): PhDr. Eva Žáčková

Práci předložil(a): Luboš Beránek

Název práce: Komunikace v prostředí nových technologií

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Autorem vytyčený cíl práce „podat ucelenou představu o komunikaci v prostředí nových technologií“ (s. 1), a to zejména se zaměřením na sociální sítě a mobilní telefony, lze považovat za splněný, ovšem pouze s přihlédnutím k faktu, že běžný rozsah BP nedovoluje téma rozpracovávat do větší šíře a hloubky.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Autor svou práci opírá o relevantní (převážně primární) zdroje české i cizojazyčné, jejichž hlavní myšlenky samostatně interpretuje a zdařile předává čtenáři. Na základě prozkoumané literatury a srovnání různých názorových pozic, autor rovněž formuluje své vlastní závěry.
Přílohy lze považovat za velmi vhodně doplňující samotnou práci, nicméně v průběhu textu na ně není nijak odkazováno, tudíž se s nimi čtenář bohužel neseznámí v nejvhodnější okamžik, ale až celkem náhodně po přečtení celé práce.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Jazykový projev autora je na vynikající úrovni. Práce je psaná čtivě, adekvátním odborným stylem, dodržuje citační normu i další formální zvyklosti. Členění kapitol je přehledné a jasně sleduje cíle práce. Obsažené přílohy jsou v kvalitním rozlišení.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Celkový dojem z práce je poněkud nevyrovnaný. Je jasné, že rozsah BP nemůže pokrýt tak ambiciózní cíl, jaký si autor vymezil (komplexní uchopení komunikace v prostředí nových technologií), přesto podle mého názoru zůstal potenciál tohoto tématu značně nevyužitý. 
V první řadě vnímám rozpor ve snaze na jedné straně uchopit problém uceleně, komplexně a na straně druhé se omezit pouze na sociální sítě a mobilní telefony. Zejména kapitola 6. Mobilní telefony a celkově její smysl v práci mi zůstává záhadou. Autor se zde věnuje celé problematice na pouhých 2,5 stránkách, na kterých je nám sděleno, že mobilních telefonů od jejich uvedení na trh v domácnostech přibývá a je nám rovněž připomenuto pár obecných klišé, která autor maskuje jako „výhody“ a „odvrácenou tvář“ mobilních telefonů (s. 30). Bohužel výroky, kterých se autor v této části dopouští, nejsou nijak podložené (např. tvrzení, že mobilní telefony zvyšují pravděpodobnost onemocnění rakovinou) a pouze odráží laické přemítání o této technologii (hodí se pro kontrolu dětí rodiči a tam, kde není pevná linka).  Navíc působí tato kapitola dojmem, že autor nemá zrovna nejaktuálnější představu o vývoji v této oblasti (Kde jsou tzv. chytré telefony? Kde jsou Google Glass?). Naopak, téma sociálních sítí tvoří celou třetinu práce a je zpracováno nesrovnatelně hlouběji. Stejně tak kapitoly pojednávající o kyberprostoru, virtualitě a globální vesnici jsou zpracovány velmi kvalitně. Nedokážu si vysvětlit tuto nevyrovnanost práce.
Problematický je rovněž samotný vztah mezi tématem sociálních sítí a mobilních telefonů. Zatímco mobilní telefon je ve své podstatě technické zařízení, hardware, který realizuje řadu služeb a aktivit uživatele, je sociální síť naopak jednou ze služeb, které lze v kyberprostoru využívat, mimo jiné velmi často právě prostřednictvím mobilního telefonu. Vedle sociálních sítí bych tak v práci čekala zaměření na fenomény ze stejné kategorie (např. blogy, emailová komunikace apod.). 
Přes tyto koncepční problémy, však stále považuji práci za zdařilou, neboť autor v ní prokazuje dobrou schopnost práce s textem, která je klíčová v oblasti společensko-vědních oborů, i schopnost samostatného náhledu na problematiku.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

1. Zdá se mi nejasný autorův názor na povahu virtuálního prostředí. Na jednu stranu uvádí, že vztahy navázané online (např. prostřednictvím sociálních sítí) považuje za nereálné (s. 23) a podobně v celé práci často explicitně i mezi řádky zaznívá, že naše online jednání a prožívání nedosahuje plnosti prožívání v „reálném“ světě (např. s. 12); na druhé straně však sám autor často v práci odkazuje na negativní dopady našeho online života, které jsou velmi „reálné“ (např. s. 12 závislost na počítačových hrách, s. 13, 21 přenos chování z virtuálního světa do běžného, s. 19 konflikt se zaměstnavatelem kvůli zveřejněným osobním informacím na sociální síti, s. 24 volební kampaně na sociální síti apod.). Jak to tedy podle autora je? Je „kyberprostor“ světem, kde žijeme svůj reálný život, nebo je to pouze povrchní „jako-svět“?

2. V práci uvádíte, že „dnes [je] pro některé jedince hranice mezi virtuálním a reálným natolik tenká, že se v ní ztrácejí. Takový stav je krajně nebezpečný jak pro ně samotné, tak i pro lidi z jejich okolí, protože své chování z virtuálního světa přenášejí do světa běžného.” (s. 12) Podle jiných autorů, kteří se věnují psychologii kyberprostoru, lze právě toto přenášení z virtuálního do běžného života využít v psychoterapii. Dovedete si představit, jaká pozitiva by to mohlo přinést?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 

velmi dobře

Datum: 	11.5. 2013							Podpis: