Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce (co se nehodí, škrtněte): diplomová / bakalářská

Posudek (co se nehodí, škrtněte): vedoucího / oponenta

Práci hodnotil(a) (u externích hodnotitelů uveďte též adresu a funkci ve firmě): Mgr. Helena Šlesingerová,
Knihovna města Plzně, p. o., B. Smetany 13, 305 94 Plzeň, ředitelka  

Práci předložil(a): Jan Polanka

Název práce: Propagace veřejných knihoven a jejich služeb

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Diplomant si vybral velmi aktuální a pro obor potřebné téma, avšak na počátku si vytkl jen málo ambiciózní úkol: prostudovat pouze základní informace o veřejných knihovnách, jejich službách a propagaci a vytvořit vlastní hypotézy, jak by propagace knihoven mohla obecně vypadat. Sám se předem alibisticky vzdal podrobnějšího studia problematiky, neboť dle jeho vlastních slov by „zabralo pravděpodobně několik let práce“ (s. 1) a „není nutné zabývat se jím do zbytečné hloubky“ (s. 31). Svůj malý cíl beze zbytku splnil. 

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

     Po strukturální stránce je práce dobře promyšlená, avšak zároveň velmi formální. Je členěná do tří rozsahem vyvážených kapitol (Veřejné knihovny a jejich služby, Propagace, Propagace veřejných knihoven). V první teoretické kapitole definuje a popisuje funkce a jednotlivé služby knihoven, zejména pak Národní knihovny ČR, ve druhé definuje a popisuje jednotlivé nástroje propagace. Třetí kapitola by pak měla být praktickou aplikací těchto nástrojů v oblasti knihoven a knihovních služeb. 
     Tato vlastní část práce o rozsahu jen 10 stran je bohužel dokladem toho, že se autor v prostředí knihoven sám příliš neorientuje, navíc nemá o knihovnách a jejich propagaci valné mínění. Neuvádí (nezná?) konkrétní příklady dobré praxe českých veřejných knihoven (Praha, Brno, Ostrava, Plzeň, Hradec Králové, Louny aj.), nepřináší nové nápady, naopak způsobem „knihovny by měly…“ objevuje knihovnám dávno známé. K jeho návrhům patří např. ve vstupních prostorách knihovny poutač, reklamní tabule či nástěnka s plakátem a sloganem (s. 23), nabídka kopírovacích služeb a e-čteček (s. 25), nabídka přednášek školám (s. 10), informace na webových stránkách, články v médiích či reklamní propisky s logem (s. 26). 
     S výjimkou obecného předpokladu, že „knihovny nejsou institucí, která by si mohla dovolit vynakládat na propagaci velké finanční prostředky…“ (s. 21), nezohledňuje reálné legislativní a finanční podmínky, cenu nástrojů ve vztahu k dopadu, nepracuje s konkrétními paragrafy, procenty nebo čísly. Nezmiňuje (nezná?) velké celostátní marketingové akce Svazu knihovníků a informačních pracovníků ČR (Březen – měsíc čtenářů, Maratón čtení, Týden knihoven, Noc s Andersenem, Den pro dětskou knihu apod.) s jednotnou propagací, monitoringem tisku a podporou velkých sponzorů (Skanska, a. s., 3M Česko, spol. s r.o.,  McDonald´s ČR, spol. s r. o.). Opírá se o všeobecná tvrzení typu: „Knihovny jsou totiž stále ještě nuceny potýkat se se skutečností, že je velká část společnosti považuje za místo, kam si může jít vypůjčit knížku“ (s. 21), aniž by uvedl, z kterého průzkumu veřejného mínění vychází.
     V textu se dopouští též řady zkreslení. „Registrovaný uživatel a čtenářský průkaz“ je dle autora „služba na prvním místě“ (s. 23), zatímco v praxi je registrace pouhým právně administrativním úkonem, prvním krokem, uzavřením smlouvy mezi knihovnou a uživatelem. 
     Popisovaná Národní knihovna ČR dle autora „řídí systém českých veřejných knihoven“ a v oblasti propagace by měla být „nejen pomyslným, ale i reálným vzorem všem ostatním“ (s. 4). Národní knihovna však pouze metodicky vede, nemá žádnou výkonnou pravomoc vůči knihovnám české knihovní sítě, má zcela specifické postavení a funkce a její srovnávání s veřejnou knihovnou v menší obci je nesmyslné.      
Nepravděpodobný je i bezplatný „pronájem reklamních ploch patřících zřizovateli“ (s. 22), neboť majiteli reklamních ploch jsou dnes ve většině soukromé subjekty. A prostor pro reklamu ve vozidlech MHD v Plzni, které má autor „snad nejvíce na očích“ (s. 22), neobsluhují Plzeňské městské dopravní podniky, a. s., ale komerční společnosti JCDecaux Group a SANCAR – reklama v MHD (v Plzni jezdí celkem 270 vozů, výlep 50 ks letáčku A3 na 2 týdny zde stojí 7.472,- Kč), což lze zjistit z veřejně přístupných zdrojů.   
Chybí srovnání, hodnocení míry účinnosti jednotlivých nástrojů propagace na konkrétní cílové skupiny apod. Závěry proto vyznívají jako všeobecně známé fráze. 
Práce neobsahuje žádné přílohy, což je u dané tematiky škoda – mohly být více než ilustrací.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Formální úprava je nejsilnější stránkou práce. Práce je z tohoto pohledu vzorná, má všechny předepsané náležitosti - pečlivou grafickou úpravu, přehledné členění do kapitol, subkapitol a odstavců, přiměřený a správný poznámkový aparát. Vyznačuje se slušným a vyrovnaným jazykovým projevem, srozumitelnými formulacemi a (až na pár chybějících čárek v souvětích) je téměř úplně bez chyb.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

     Jedná se o nepříliš přínosnou práci. Samo téma ke zpracování je zajímavé, bohaté a umožňuje různé přístupy. Pan Polanka ale bohužel zvolil tu nejméně náročnou cestu – práci mohl napsat „u stolu“, jen s využitím internetu a jedné dvou publikací o reklamě. Text sepsal podle předpisu opravdu pečlivě, avšak sběru dat (zdá se) věnoval minimum času a energie. (Tuší vůbec, co knihovny v oblasti propagace reálně dělají?) Výsledek lze přirovnat ke kuchařce, která přináší popis a definice jednotlivých potravin, ale nezohledňuje oborové prostředí a neobsahuje jediný nový recept. Veřejné knihovny mají v této oblasti přirozeně stále velké rezervy. Jako učebnice marketingu by však pro ně byla práce pana Polanky bezcenná. 

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

     Které z nástrojů propagace pokládáte v prostředí knihovních služeb za nejúčinnější?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 

Práci doporučuji k obhajobě, s přihlédnutím k formální struktuře a úpravě navrhuji známku VELMI DOBŘE.

Datum: 	24. 5. 2013						             Podpis: Mgr. Helena Šlesingerová