Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: bakalářská
Posudek: vedoucího
Práci hodnotil: PhDr. Jaromír Murgaš, CSc.

Práci předložil(a):  Klára Struhárová

Název práce: Co je pragmatismus, co pragmatické? Filozofie a výchova podle J. Deweye

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Cílem práce bylo jednak podat přehled filozofických a výchovných principů podle J. Deweye a srovnat jeho přístup s přístupy J. Patočky a J. Sokola jako představitelů odlišného přístupu. Práce cíle bohužel nesplnila, ač to autorka asi netušila – a já při letmé kontrole také ne. Nejedná se ani o přehled a ani o uvedené srovnání, práce ale hlavně není základně konzistentní.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Práce obsahuje téměř šedesát stran textu a vychází ze sedmnácti zdrojů, v čemž je patnáct knih a článků a jedna přednáška a jeden elektronický zdroj. To by vše bylo v pořádku, avšak zásadním nedostatkem práce je její nesystematičnost a nekonzistentnost. Text, motivy a místo autorů – nic z toho není dobře, návazně a jasně uspořádáno. Text je různorodým proudem, po tématech nenavazujícím a skákajícím od jednoho tématu či překážky k druhé a páté a potom třetí atd. Je tak do jisté míry nesouvislý a právě tak neuspořádaný a nekonzistentní. Zdánlivě, na první pohled snad vypadá dobře, odborně; při bližším pokusu sledovat jeho souvislost však čtenář bohužel zjistí, že ta je jen zdánlivá. 
Autorka většinu textu prostým způsobem, i když i s určitým uměním, přebírá odjinud a kombinuje. To samo také není špatné, když také skoro řádně odkazuje a udržuje odstup – což v zásadě činí, naučila se to. I když také ne vždy a ne úplně korektně (přece jen dost přepisuje či jen mírně parafrázuje poměrně dlouhé pasáže bez odkazování). Ale přitom občas přebere více – a často něco jiného – než by bylo v pokusu o návaznost výkladu třeba; nesouvisející informace ční do všech stran. Horší je však samo přeskakování témat a všeho dalšího. Souvislost textu je prostě většinou jen zdánlivá, fakticky zde ale není. 
Tak např. hned na str. 4 při přebírání mnoha údajů z prací tam citovaných autorů uvádí docela zbytečné informace uvedené přesně v oněch předlohách, ale zatímco tam snad patří do nějakého kontextu (možná ale také ne), tak v předložené práci jsou nefunkční – protože nejsou pro výklad o vzniku fakticky vůbec nijak využity. Pokud si autorka myslím, že ano, tak se mýlí; čtenáři kvalifikační práce nestačí jen „pozadí a tušení“. 
To, co je ale takto na str. 4, bohužel pokračuje celou práci. Nejmarkantnější je to v kapitole 4.2., zejm. na str. 31- 34. Je uvedena tím, že pojednává o samotné filozofii výchovy J. Deweye (dále jen „D.“). Začne z textu Šípa o D., pak přeskočí na filozofii výchovy dle Patočky, nějakou dobu z ní dobře přepisuje, ale před tím, k čemu Patočka čtenáře vede, najednou zase přeskočí na D.; a to v nenavazujícím na nic D.vymezování jeho pojetí filozofie výchovy proti témuž u J. F. Herbarta (o němž byla předtím v autorčině  textu jediná kratičká jen zmínka). Na tento výklad (končící protichůdnými tezemi o hlavní roli „přirozených činností“, „vzdělávacího materiálu“ a „prostředí“) autorka bezprostředně navazuje zase Patočkou – ale bez zjevné souvislosti. A na konci stránky přeskakuje k Deweymu podle Višňovského a vzápětí Singuleho – ale pokaždé s jiným motivem. Atd. (stále!)
Po takto vedeném textu je kupodivu Závěr relativně přijatelně formulovaným textem; mezery předchozího textu však nijak nenapravuje a ani to udělat nemůže.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Formálně práce splňuje požadavky a obsahuje jen minimální množství chyb, tedy gramatických. Bohužel jen název díla Demokracie a výchova autorka neustále píše s velkým „V“. Práce obsahuje i přílohy, které zachycují podoby citovaných „filozofů výchovy“ a dalších autorů. I když lze vznést i námitku (důležitější by byly spíše obrázky postupu učení a výchovy dle Deweyho, obrázky na to jsou, např. ve Filozofickém encyklopedickém atlasu), pokládám přílohy za výraz skutečné poctivé snahy autorky vytvořit dobrou práci.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Práce vypadá na první pohled dobře, ale při pokusu porozumět jí a nějakému celkovějšímu nebo postupnému sdělení úsilí čtenáře vyjde naprázdno. Autorka „nakopala materiál, surovinu“, celkem dobře jej dala do odstupu a s pozoruhodnou schopností „nalíčení“ uspořádala do zdánlivě strukturované práce; ale v ní bohužel místo kompaktního díla vytvořila ne vskutku pochopitelný slepenec (nebo kaleidoskop). Bohužel jsem to objevil až nyní, neboť první (poměrně pozdně předložená) varianta práce měla větší vady, která ještě autorka odstranila; ale druhý zásadní problém už jsem narychlo nerozeznal hned; a autorka sama jej asi do přečtení posudku netušila. Chci ji určitě ocenit za to, co dosud samostatně dokázala, v čem pokročila. Zároveň ale musí ještě pokročit v další věci – text správně přepracovat, uspořádat a artikulovat návaznost výkladu o D. filozofii výchovy – a skutečně to také s Patočkovými a Sokolovými myšlenkami – rovněž samostatně vyloženými - k témuž SROVNAT, ne smísit.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

Bez otázek.

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 

Nevyhověla.

Datum: 	5.5.2013							Podpis: