Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce diplomová

Posudek oponenta

Práci hodnotil: Mgr. Miloš Kratochvíl, Ph.D.

Práci předložila: Bc. Nataša Finkeová

Název práce: Kritika konzumní společnosti u Ericha Fromma a jeho následovníků

1.	CÍL PRÁCE

Cílem diplomové práce je představit Frommovy, Baumanovy a Lipovetského kritické názory na konzumní společnost. Druhým cílem je s pomocí jejich myšlenek popsat změny, kterými konzumní společnost prošla. První cíl lze považovat víceméně za splněný, druhý jen částečně a nepřímo. 

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ 

Práce je tvořena třemi velkými kapitolami (o každém autorovi jedna), které mají stejnou strukturu. Pozornost je věnována jejich výkladu geneze kapitalismu, vztahu konformity a svobody, mezilidských vztahů, mechanismů úniku a společenskému charakteru. Tento postup nabízí dobrou výchozí pozici pro srovnání názorů vybraných autorů, ale nedochází k němu –názory autorů jsou jen představeny, nikoli srovnány. 
Představit něčí názory je pro diplomovou práci poměrně snadno dosažitelný cíl, autorka ho také naplnila. Ale to je vše. Srovnání či kritika, tedy cokoli, čím by autorka představení názorů obohatila, v práci není. Přitom téma práce i struktura kapitol si o to přímo říká. 

Názory vybraných autorů na zvolenou problematiku jsou prezentovány poměrně přehledně a systematicky. Např. Frommovo pojetí souvislosti protestantismu a kapitalismu, které člověku přinášejí na jedné straně individuální svobody, na druhé straně jej izoluje vyvoláví pocity bezmoci a bezvýznamnosti. 
Na s. 15 je explicitně uvedeno to, kudy se přehled Frommových myšlenek dosud ubíral. Fromm kritizuje vývoj evropské společnosti od konce středověku. Středověk dával člověku pocit bezpečí, sounáležisti a jistoty. Ale jistoty čeho? Právě tento moment mohla autorka využít k odstupu a (kritické) úvaze. Leč nestalo se a text je dále striktně deskriptivní. Do kontrastu není stavěn ani názor nikoho jiného. Kritické zhodnocení Fromma se nabízí i na jiných místech (je jeho požadavek tzv. původnosti myšlení a cítění uskutečnitelný? Může být člověk zcela nezávislý na společnosti, může být totálně nekonformní? Bylo by to vůbec žádoucí? Byl někdy v minulosti vztah k bližnímu přímý, bez příměsí manipulace a instrumentality?). Celou prezentací Frommových názorů se vine černobílé dilema stavějící proti sobě to autentické, opravdové, individuální, a to sociálně vytvořené, neopravdové, utiskující. Buď, anebo. Kdo nejde s námi, jde proti nám. Přitom Fromm vyhrocuje koncept odcizení do téměř absurdní podoby (viz jeho požadavek práce, jejíž výsledek člověku zůstane, kterou nebude dělat z povinnosti, nebude svázán předpisy ani nutností obživy – opravdu si Fromm myslí, že by potom člověk pracoval?). Nic z toho, ani nic jiného, v diplomové práci komentováno ani srovnáváno s jinými názory není. 

To je výsledek absence sekundární literatury (až na jednu zmínku o Funkovi). Celá kapitola je psaná stylem "Fromm říká" (tento obrat je užit asi 40x, ale mnohokrát je užito něčeho podobného - Fromm uvádí,  Fromm je názoru atd.).
 Kapitola o Baumanovi trpí stejnými nedostatky. Je zpracována výhradně z jeho knih, s výjimkou úvodních odstavců. Baumanovy analýzy jsou ve srovnání s Frommovými mnohem aktuálnější. Ale ani tady se autorka nedovede (nebo nechce) odtrhnout od striktně deskriptivního postupu (obrat "Bauman říká" je v kapitole 25x, synonymní vyjádření nepočítaje). Ačkoli zde jsou velmi zdrařile shrnuty Baumanovy hlavní pojmy a myšlenky, chybí zde, ve vztahu k názvu a cíli práce, to nejdůležitější. Kritika konzumní společnosti. Tématu se autorka dotýká tam, kde příbližuje typ osobnosti, jemuž Bauman říká Zevloun, a potom v kratičké kap. 3.4.Vzhledem k názvu a cíli práce poněkud málo. Nabízející se srovnání s Frommem nechala ležet ladem. Název kap. 3.5. byl sice zvolen pěkně (stejný, jako 2.5 a 4.5), ale je pochybné, zda se její obsah týká společenského charakteru.
Autorka se snaží kapitolu o Baumanovi strukturovat stejně jako kapitolu o Frommovi. Objevuje se zde opět téma svobody a nejistoty. Fromm a Bauman vidí v nejistotě a riziku velký problém, ale současně se bojí sáhnout na svobodu. Škoda, že práce není více polemická. Proti takovému negativnímu pojetí nejistoty by se dal postavit např. koncept rizika podle Ulricha Becka, nebo myšlenky některých autorů řazených k postmodernismu (Welsch, Lyotard…).

Stejnými nedostatky je postižena i kapitola o Lipovetském. Bez další literatury, čistě deskriptivní. Obrat "Lipovetsky říká" je v kapitole 30x, synonymní vyjádření nepočítaje. Kap. 4.1 nese sice (stejně jako 2.1 a 3.1) název Genealogie kapitalismu, ale obsah tomu neodpovídá (spíše by se kapitola měla jmenovat Genealogie konzumní společnosti). Stejně jako v předchozích kapitolách se i zde tu a tam mihne Kellerův názor. Jeho role je ale redukována na "a co na to Keller?". Odkazy na jeho knihy mi připadají účelové, jen aby tam bylo něco jiného než knihy od Fromma, Baumana a Lipovetského.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA 

Práce neobsahuje závažnější formální nedostatky, pravopisné chyby a překlepy se v práci objevují v tolerovatelné míře. Na zdroje je odkazováno poctivě a správným způsobem. 

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE 

Od diplomové práce by člověk očekával víc, než jen takové přiblížení názorů tří autorů, kde každému je věnována jedna kapitola zpracována téměř výhradně z toho, co sami napsali. To je jistě v pořádku, ale sekundární literatura by mohla nabídnout odlišný pohled na společnost nebo interpretaci jejich děl. Pokus o srovnání je sice v Závěru, ale je to spíš takové shrnutí, než hlubší rozbor. Práce je na hranici přijatelnosti, ale pořád se dle mého soudu může vejít do hodnocení „dobře“.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ:

Proč jste se rozhodla nevyužívat sekundární literaturu, ať už obecně o jednotlivých autorech (knihy, články), nebo bezprostředně k tématu (např. Davisovu knihu Freedom and Consumerism: A Critique of Zygmunt Bauman's Sociology  - zde je mimochodem srovnání Baumana s Frommem)?
.

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA: dobře

Datum: 	 13.5.2013								Podpis: