Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: diplomová 

Posudek: oponentky

Práci hodnotila: PhDr. Jana Černá, Ph.D.

Práci předložila: Bc. Simona Hájková

Název práce: Španělsko pod nadvládou Arabů

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):
Cíl diplomové práce Simony Hájkové je explicitně formulován až v závěru práce, a to následovně: „Hlavním cílem této práce byla snaha dokázat, že i přes různé názorové či politické rozmíšky se všechny skupiny obyvatelstva na středověkém Pyrenejském poloostrově dokázali (cituji včetně gramatické chyby – pozn. J. Č.) společně sžít a respektovat se navzájem“ (s. 88). Dalším záměrem autorky byl zjevně apel na vytvoření analogické „symbiózy“ v dnešní společnosti (tamtéž). Cíl práce podle mého názoru nebyl příliš zdárně naplněn (konkrétněji níže). 

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Téma práce je nepochybně atraktivní, pozornost zasluhující a skýtající velký potenciál pro objevování nových poznatků a souvislostí. Autorka ovšem téma nedokázala vhodně uchopit a přispět čímkoli novým a originálním, alespoň v českém prostředí. Práce je ryze deskriptivní povahy, navíc ji lze označit za kompilát několika českých knih, z nichž některé ještě nejsou zcela vhodně zvoleny. Nejčastěji využívány jsou práce Ubieta Artety (Dějiny Španělska) a Jiřího Chalupy (Španělsko). První kniha není příliš šťastnou volbou, byť pro čtenáře, který vychází pouze z českých zdrojů, zřejmě volbou nevyhnutelnou. Artetovu publikaci podrobuje kritice i J. Chalupa v knize, s níž S. Hájková paradoxně též pracuje (volbu nakl. Lidových novin přeložit právě tyto dějiny Španělska nazývá Chalupa nešťastnou, text označuje jako nezáživný a především neobjektivní a tendenční, s. 194-195). 
V práci S. Hájkové velmi postrádám zohlednění cizojazyčné literatury, které považuji za zcela standardní, obzvláště u práce diplomové. Texty hispánské či anglosaské provenience by autorce umožnily zohlednit aktuální výsledky bádání a získat hlubší poznatky, přesahující trivializující deskripce a encyklopedické výčty. Jako další výrazný nedostatek vnímám naprostou absenci analýzy pramenů – ať již historických, filosofických či literárních, přinejmenším alepoň těch, které jsou k dispozici v českém jazyce. Hájková tak zmiňuje Averroa, Avicennu, El Cida aj., ale s jejich texty vůbec nepracuje, byť by jí o povaze vědy a kultury rozvíjené ve středověku na Pyrenejském poloostrově mohly poskytnout relevantnější informace než sekundární literatura. Rovněž zcela postrádám metodiku práce – ať již v rovině teoretické (nástin metod, hypotéz a cílů v úvodu), tak i v rovině praktické (aplikace během psaní práce samotné). Autorka tak vlastně předkládá poněkud nesystematické výpisky z několika českých publikací, přičemž se snaží postihnout obecné dějiny, kulturní dějiny, dějiny idejí (především filosofii a religionistiku) v rozpětí pěti století. Přirozeně pak zůstává u konstatování obecných faktů, pro analýzu a tvůrčí interpretační přístup prostor nezbyl. 

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Jazykový projev autorky není příliš dobrý, dále uvádím jen některé příklady gramatických chyb či nekorektně uvedených vlastních jmen:

politická „zpráva“ namísto „správa“ (s. 16), „mince nesloužili“ (s. 16), „císařovi vyslance“ (s. 17), opakovaně „Zaragota“ namísto „Zaragoza“ (např. s. 18), „přinesli sebou“ (s. 20, s. 88), „pyrenejský poloostrov“ (s. 23), Iňíguez (s. 24; autorka v celé DP ostatně ani jednou nenapsala španělské „ñ“ správně), „Homérovi básně“ (s. 25), „dináry se platili“ (s. 32), Aristotelovy „Mateory“ (s. 35), „předměty bavili“ (s. 36), „léta byly poznamenány“ (s. 42), „Alcabaza“ namísto „Alcazaba“ (s. 83), „Generalifa“ namísto „Generalife“ (tamtéž), „došli potraviny“ (s. 85), „Kastilci si zpestřovaly“ (s. 86), „skupiny dokázali“ (s. 88) aj.

Výhrady mám též k jazykovému stylu autorky, který se občas, obzvláště potom v závěru, blíží mnohem spíše stylu publicistickému a popularizujícímu, než odbornému: „křesťané přešli na muslimskou víru se vším všudy“ (s. 22), „šéf palácové správy“ (39), „jak nás historie učí - náboženské spory dokáží rozhýbat masy“ (s. 1), „vezměme si z historie to nejlepší a následujme odkaz našich předků“ (s. 88) či četná poukazování na „zajímavost“ uvedeného faktu, bez dalšího komentáře či vysvětlení (uvedená zpravidla spojením „jako zajímavost je možné uvést“).

Za naprosto nevyhovující považuji anglicky psané resumé, které je v důsledku četných gramatických i stylistických chyb takřka nesrozumitelné.

Graficky je text členěn přehledně, odkazy na literaturu mají standardní podobu a jsou pečlivě provedené. Ověřené citace jsou správné. 

Přílohy jsou funkční, pečlivě zpracované a vhodně text doplňují. Za nevhodné však považuji čerpání materiálů z cestovatelských a turistických www stránek pro „horolezce, horolezkyně a horolezčata a jinou havěť cestovatelskou“ (v seznamu lit. na s. 91). Je to nestandardní, nevhodné a hlavně zbytečné.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Diplomová práce Simony Hájkové je ryze deskriptivním textem, kompilátem vytvořeným z nevelkého počtu českých publikací, převážně přehledového a slovníkového charakteru. V textu zcela postrádám využití reprezentativní zahraniční literatury a též pramenů, s nimiž autorka vůbec nepracuje. V práci absentuje metodika, chybí jí analytický a kritický přístup, prezentuje pouze výčty a encyklopedické poznatky, které se neobejdou bez nežádoucích zjednodušení. Text obsahuje též gramatické chyby aj. formální nedostatky. Přesto je z práce patrná autorčina snaha zpracovat téma obsáhle a pečlivě, vypovídající o jejím zájmu o zvolenou problematiku. To ovšem bohužel nestačí a text lze klasifikovat jen jako „dobrý“.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

1)	Na s. 26 uvádíte následující tvrzení: „Kastilie byla známá především svojí svéhlavostí, proto se do této části usídlovaly zejména skupiny lidí s bojovným duchem. Zatímco do Galicie se díky její klidné ,povaze’ stěhovali spíše zbožní lidé.“ Na základě jakých indicií soudíte? Domníváte se, že prohlášení tohoto typu jsou legitimní součástí odborného textu?

2)	V náležitém kontextu objasněte následující tvrzení (s. 36): „Rozlišení mezi rozumem v možnosti, rozumem v uskutečnění, získaným intelektem a činnou inteligencí tvořilo základ všech středověkých diskusí o postavení intelektu, umístěného  na nejasné hranici mezi psychologií a kosmogonií.“

3)	V úvodu, na s. 1, píšete: „Nutno však zároveň respektovat i moc křesťanství a islámu, což si ne všichni dostatečně uvědomují.“ Můžete tuto tezi blíže objasnit?

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA: dobře

Datum: 	16. 5. 2013							Podpis: