Katedra filozofie
	PROTOKOL O HODNOCENÍ PRÁCE	

Práce: diplomová
Posudek: oponenta
Práci hodnotil: PhDr. Jaromír Murgaš, CSc.

Práci předložil(a): Bc. Kristýna Bílá

Název práce: Pojetí života v dílech Alberta Camuse a Jean Paula Sartra

1.	CÍL PRÁCE (uveďte, do jaké míry byl naplněn):

Autorka jako cíl své práce specifikuje „hloubkovou analýzu emocionálních, existenciálních otázek“ ve vybraném literárním díle A. Camuse a J.P. Sartra. Takový cíl práce z určitého hlediska skutečně splňuje – a také je práce přijatelná jako závěrečná práce jejího studia. Je třeba jen poznamenat, že název práce by bylo vzhledem k akcentům práce třeba (či „lépe“) upravit na „K pojetí života…“, resp. jakési „některé existenciální prožitky života…“ (neboť autorka se třeba poměrně dost vyhnula např. různým Sartrovým popisům znechucení a pekla života); nicméně tímto upozorněním nechci nic měnit na platnosti práce.

2.	OBSAHOVÉ ZPRACOVÁNÍ (náročnost, tvůrčí přístup, proporcionalita teoretické a vlastní práce, vhodnost příloh apod.):

Práce se vymyká běžným zařazením absolventských prací našeho studia. Není orientována nějak “odborně“, nebo teoreticky, ale spíše v souladu se svým tématem „existenciálně“, na pomezí zpracování předloh, zachycení prožitků a úvah, filozofie a literatury. Její provedení však pokládám – celkem výjimečně na mne mezi podobnými případy – za uznatelné. Autorka zřejmě i na možné námitky ohledně statutu práce podvědomě i vědomě odpovídá, když rozebírá na počátku práce, zda „román může být filozofií“.

Autorka na zhruba sedmdesáti stranách představuje a zpracovává některé existenciální prožitky hrdinů děl obou autorů, přičemž vychází hlavně ze samotných děl a ze svého vcítění se do prožitků a uvažování o nich; ale také se umí přidržet opory v sekundární literatuře.  Někde je její přidržování se děl nebo opor zbytečně dlouhé (první vidíme zejména při přepisování/popisování obsahu díla Mor, druhé při úvodním přepisování výkladů z učebnice Rödovy a Schmidingerovy). Ale přece je velká část práce jejím samostatnou prací, jejím pokusem zachytit nebo dokonce nějak zanalyzovat prožitky protagonistů, vztáhnout je k vlastní reflexi i k obecné lidské situaci. Práce je přitom provedena s patřičným odstupem k předkládaným dílům, a dokonce příležitostně v určitém autorském dialogu s vylíčením protagonistů. Může se snad říci, že práce je – spíše místy – „řídká“; ale nemůže se, myslím, říci, že je špatná nebo že není možným přijatelným výstupem studia.

3.	FORMÁLNÍ ÚPRAVA (jazykový projev, správnost citace a odkazů na literaturu, grafická úprava, přehlednost členění kapitol, kvalita tabulek, grafů a příloh apod.):

Práce slušně vyhovuje formálním požadavkům, spíše drobné chyby (pominutí čárky apod., „vněm“ na str. 9 a ošklivá chyba na str. 50) jsou poměrně vzácné (spíše vadí asi tři případy vypadnutí – a tím změny správného podmětu ve větě /např. str. 46 o „ostří nože“ a „hrdinovi“/, než co jiného, opravdu nahodilého). Text je až na několik málo výjimek napsán velmi pěkně česky, stylisticky i myšlenkově.

4.	STRUČNÝ KOMENTÁŘ HODNOTITELE (celkový dojem z práce, silné a slabé stránky, originalita myšlenek apod.):

Hodnocení práce asi je vzhledem k jejímu charakteru diskutabilní, záleží na hledisku, jež ale pro tento případ není vymezené. 
Za slabší stránku práce pokládám její určitou neanalytičnost a přece jen místy přílišné setrvávání u popisů až přepisů, až „rochání se“ v zachycovaných prožitcích; setrvávání, které je spíše literárního charakteru než nějakého filozofického. S tím souvisí i menší využívání další literatury.
Na druhou stranu s tím souvisí i dobrá stránka práce: autorčin akcent na osvojení, na zkušenost prožitku pro pochopení. A její vlastní (mírný, leč evidentní) „dialog“ s myšlenkami a pocity protagonistů, resp. děl.
Práce na práci byla pro autorku určitě dobrou příležitostí k uchopení a reflexi uvedených prožitků a problematiky. Je třeba zde, myslím, ocenit i kázeň i určitý um, se kterými to zvládá. Zároveň si určitě výsledek žádal a žádá o získání a použití nástrojů k dalšímu zpracování těchto prožitků – ne tedy už dále jen setrvávání u nich - a to zřejmě z hledisek psychologie i filozofie, možná i historie a sociologie.

5.	OTÁZKY A PŘIPOMÍNKY DOPORUČENÉ K BLIŽŠÍMU VYSVĚTLENÍ PŘI OBHAJOBĚ (jedna až tři):

1.	Myslíte, že zkoumané prožitky nějak souvisí právě s prožitky Evropanů (či Francouzů) a s vývojem Evropy?
2.	Spíše upozornění a námitky:
Pozor: neodlišila jste v Úvodu (str. 3)spisovatele a jejich postavy. Camus „se“ možná ne“snaží, Sartre „se“ ne“utápí“; to jejich postavy. – Což je zároveň podnět pro eventuální pozdější filozoficko-psychologické zkoumání. Autoři si určitě části sebe postavami „modelovali“; měli ale také jiné části, stejně jako my ostatní. A modely – postavy – mají se sebou spojenou zase celou další filozofickou i psychologickou problematiku a historii.
Trochu zamrzí přebírání interpretací z učebnice… bez alespoň předchozího uvedení v textu, že to použijete; natož bez použití dalších zdrojů k doplnění. Je to zjednodušování.
Vámi vyložená vícevrstevnatost významu plavání pro Camuse, resp. jeho hrdiny, ještě není argumentem pro to, že se tam jedná o filozofii, filozofické myšlenky, když se píše o plavání v moři. Ač rozumím.
Myšlenka (dílčí) nenávisti Camuse ke Kiekaggardově křesťanství (str. 7) je asi převzatá a měly by pak být odkázána. Podobně asi některé jiné dále.
Pozor na čtenáře: na str. 16 v textu je „najednou“ jakýsi „Rambert“ – bez uvedení .
Odkaz 80 měl odkazovat na autora tvrzení, ne prostě na dílo, v němž jako část nějaké předmluvy nebo čehosi je.
Po smyslu života jsem se ptal dost, ale některé zmiňované prožitky nemám; tudíž bych do poslední věty prvního odstavce na str .75 ubral kategoričnosti slovem „možná“ : „by se možná nakonec ani nezeptal…“ Podle mne jsou ty prožitky nejspíše podmíněny i chemií a biologií konkrétního /typu/ těla -  a asi průběhem dětství… a mnohým dalším. 

6.	NAVRHOVANÁ ZNÁMKA (výborně, velmi dobře, dobře, nevyhověl): 

„Velmi dobře.“

Datum: 	5.5.2013							Podpis: